-
Traducerea ºi adaptarea: subs.ro TEAM (c) www.subs.ro
Traducãtorii din subs.ro TEAM: Danez, DOX, Wishmaster
Completarea, corectarea ºi revizia generalã a textului: Lovendal
"Limitele...
"decenþei...
"puternic ameninþate...
"...decenþei au fost... "
"Limitele decenþei au fost puternic ameninþate.
"Limitele decenþei au fost puternic ameninþate, ca fiind singurul lucru corect,
"dar nu au fost chiar încãlcate, deºi ºi asta era un lucru corect.
"Totuºi,
"ea nu era mulþumitã."
- Ce este? - Jane.
Jane!
DEVENIND JANE
O, vai de mine.
Fata aia are nevoie de un soþ.
ªi cine-i de ajuns de bun? Nimeni.
Te învinovãþesc pe tine pentru asta.
Prea mult încerci modelul perfecþiunii.
Am împãrþit patul cu tine timp de 32 de ani
ºi perfecþiunea e ceva pe care nu am întâlnit-o.
Încã.
Nu. Opreºte-te. D-nule Austen, e duminicã! Opreºte-te, nu, este...
Cel mai bine caracterul unei femei se exprimã în îndatoririle de fiicã,
sorã, ºi, eventual, în cele de soþie ºi mamã.
Este menþinutã de un farmec subtil, de o iubire desãvârºitã,
ºi liniºtea din dimineþile devreme.
Dacã se întâmplã ca o femeie sã fie superioarã într-o anumitã privinþã,
ca de exemplu, o minte profundã,
cel mai bine este ca secretul sã fie pãstrat.
Umorul este mult mai apreciat, dar inteligenþa? Nu.
E cel mai trãdãtor talent dintre toate.
George, vechiul meu prieten, ºtii cã trebuie sã rãmâi.
- Jenny! - George, George.
Grãbeºte-te, Jane! O sã întârziem!
Când te cheamã domnia sa, trebuie sã ne supunem.
Vino, Jane.
Lady Gresham, faceþi cunoºtinþã cu nepoata mea, contesa De Feuillide.
ªi cu d-nul Fowle, logodnicul Cassandrei.
- Contesã? Presupun cã eºti franþuzoaicã? - Prin cãsãtorie.
D-nul conte nu este aici sã ne onoreze cu prezenþa sa?
Un alt angajament stabilit, d-nã.
D-nul conte a fost obligat sã o onoreze cu prezenþa pe d-na le Guillotine.
Vãd cã nepotul dvs. e din nou cu noi.
D-nule Wisley.
Wisley e indispensabil pentru fericirea mea.
Luaþi loc.
D-nul Fowle ºi Cassandra sunt logodiþi de curând.
Când o sã vã cãsãtoriþi?
- Nu prea curând, d-nã. - De ce nu?
Am o obligaþie de a pleca în Indiile de Vest
cu Lordul Craven pentru expediþia împotriva Franþei, ca preot.
- Ce þi-a oferit Craven? - Am speranþe la o parohie când mã întorc.
Cât de mult valoreazã?
Destul cât sã am o cãsãtorie modestã.
D-nule Wisley, ºtiai cã s-au reluat adunãrile de la Basingstoke?
Foarte curând, cred.
- Lui Jane îi plac balurile. - Wisley nu le poate suporta.
Dar, d-nule,
un bal este o binecuvântare de care nu te poþi lipsi pentru tineretul din zonã.
Totul este plãcut când ne adunãm sã vorbim ºi sã stãm împreunã,
sub un decor nemaipomenit.
Un bãrbat sociabil n-ar putea refuza.
Atunci, cred cã voi accepta.
Se afiºa ca o iapã.
- D-nul Wisley e un bãrbat corespunzãtor. - O, mamã!
ªtii situaþia noastrã, Jane.
Iar el e nepotul favorit al lui Lady Gresham.
Într-o zi, o sã moºteneascã asta.
Excelentã priveliºte!
- Mica lui avere n-o sã mã cumpere. - Ce-o sã te cumpere, veriºoarã?
Mai atent în lume, d-nule Lefroy.
Poþi sã mã plãteºti pentru asta mai târziu.
Haide omule, loveºte-l!
Lefroy!
- Un pahar de vin cu dvs., d-nule? - D-nã.
- Ai un avantaj, dupã câte vãd, Lefroy. - La fel ca sabia, Austen.
Cât timp mai e pânã trebuie sã te întorci la beþe?
O zi.
Atât de devreme?
Aflat în dizgraþie, datorii, dar trebuie sã fac ceva chiar ºi în armatã.
În special când eºti condamnat la o parohie, prietene.
Da.
Totuºi, cine este aceastã micã virginã?
Mã scuzaþi, d-nã.
D-nule Tom Lefroy pot sã vã fac cunoºtinþã cu d-nul John Warren?
Alãturându-se mie în Hampshire, tatãl meu ne pregãteºte pe amândoi
pentru a deveni preoþi.
Înþeleg cã ai vizitat Hampshire, d-nule Lefroy.
Anul trecut.
A fost o vizitã lungã, nu-i aºa?
Foarte lungã, d-nule Warren. A durat aproape 3 ore.
D-nule Austen, eºti diabolic de chipeº. Un sãrut, un sãrut.
Deci, Tom, unde ar trebui sã mergem? Grãdinile Vauxhall?
Am fost acolo.
Lefroy, este un festival al iubirii tahitiene la White's.
L-am vãzut.
- Crockford? - Crockford? Am fãcut aia.
Sau mi-a fãcut-o mie?
Ce este un festival al iubirii tahitiene?
Warren!
În cer scuze, d-nule.
Sã furi un porc e o infracþiune, atroce ca sã fiu sigur, dar doi porci...
Doi porci, e un asalt violent la adresa proprietãþii private.
Scuzaþi-mã.
Tu eºti ca o gangrenã pentru societate.
ªi gangrenele sunt tãiate.
Deportare pe viaþã. Urmãtorul.
- De ce eºti aici în Londra, d-nule? - Ca sã învãþ legea.
- ªi care este scopul ei? - Pãstrarea drepturilor proprietãþii.
- Împotriva? - Bandiþilor.
Prim urmare, ordinea se menþine pentru cã avem...
- O armatã funcþionalã? - Bune maniere, d-nule, ºi prudenþã.
- Cunoºti cuvântul ãsta? Prudenþa? - Da.
Considerã-te ca mine.
Am fost nãscut bogat, desigur, dar rãmân bogat
prin virtutea unui comportament excepþional.
Am arãtat reþineri.
Mama ta, sora mea, au devenit sãrace pentru cã ea nu a...
S-a cãsãtorit cu tata pentru cã-l iubea.
Da, ºi de aia ai atâtea surori ºi atâþia fraþi acolo în...
Limerick.
Dacã speri, spun "speri"...
Dacã aspiri sã-mi moºteneºti proprietãþile,
trebuie sã te dovedeºti mai demn.
Dar ce gãsim? Gãsim depravare,
destul de mare pentru a umple imaginea unui fanfaron bâlbâit.
Tovarãºi aventurieri, jocuri de noroc,
umblând în jurul lui St. James ca un tânãr disperat în fanteziile sale.
- Ce avocat o sã iasã din asta? - Unul obiºnuit.
O glumã?
Pãi, o sã ai nevoie de asta pentru cã am sã te învãþ o lecþie.
Te trimit sã stai cu celelalte rude alte tale, familia Lefroy.
- Unchiule, ei locuiesc la þarã. - Foarte departe la þarã.
Jane?
Poþi?
Mulþumesc.
Cred cã sunteþi cele mai frumoase surori din Anglia.
D-nule Fowle o sã fie vrãjit.
San Domingo e la jumãtate de glob distanþã.
O sã mã uite.
Imposibil. Uitã-te la ce amintiri îi laºi noaptea asta.
Cassie.
Inima sa o sã i se opreascã de cum te va vedea, altfel nu meritã sã trãiascã.
ªi, da, sunt conºtient de contradicþia din aceastã propoziþie.
Aºa e?
- Jane! - Henry!
Arãþi minunat.
Salut, John. Mã bucur cã te vãd.
- Mã bucur sã te vãd. - O, John!
George!
Lasã-l pe fratele tãu în pace.
Jane! Jane? Ai auzit? Nepotul tatãlui meu stã cu noi.
Din Londra.
- El e... - Un minunat avocat tânãr.
- Lucy, Te rog. - Cu o reputaþie.
Pentru cã întârzie?
Pãlãria jos, George. Pãlãria jos, pãrintele e gata.
- Mulþumesc, John. - Te rog.
Familia are întotdeauna ºi succese mari ºi mici.
Mai întâi, succesul cel mic. Henry s-a întors de la Oxford cu diploma sa.
- Slavã Domnului. - Foarte bine.
ªi prietenul nostru John, noul meu student. Apoi vestea cea mare.
Cassandra, ne pãrãseºte pentru fratele sãu Edward ºi familia lui de lângã coastã,
în timp ce Robert cãlãtoreºte în Indiile de Vest în expediþia Lordului Craven.
Apoi, împreunã, se pot îmbarca în cea mai mãreaþã ºi mai serioasã aventurã a vieþii.
D-rã Austen, înþeleg cã o sã ne onoraþi cu cititul?
- Fã-o, Jane. - Fã-o.
- O, te rog, d-rã Jane. - O, da Jane, fã-o .
Te rog, Jane.
"Sfat de la tânãra doamnã cu privire la logodirea dintre draga ei sorã Cassandra
"cu Fowle."
"Curtarea fãcutã de el a fost mai degrabã într-o manierã violentã decât mãgulitoare.
"Limitele decenþei au fost puternic ameninþate, ca fiind singurul lucru corect,
"dar nu au fost chiar încãlcate, deºi ºi asta era un lucru corect.
"Totuºi, ea nu era..."
Pot sã-l introduc pe tânãrul meu nepot, d-nul Thomas Lefroy?
E mai mult decât binevenit. Alãturã-te nouã, d-nule, alãturã-te nouã.
Hainã de catifea verde. Foarte la modã.
O sã gãseºti asta foarte amuzant.
"Curtarea fãcutã de el a fost...
"Limitele decenþei au fost puternic ameninþate, ca fiind singurul lucru corect,
"dar nu au fost chiar încãlcate, deºi ºi asta era un lucru corect.
"Totuºi, ea nu era mulþumitã.
"Gustul ei era rafinat, sentimentele ei nobile, persoana sa drãguþã,"
"chipul ei elegant."
Bunule Dumnezeu, e scris pe ambele pãrþi ale paginii.
La naiba, omule.
"Tocmai ieri l-am respins pe Lordul Graham cu cei 6 milioane ai lui
"care mi-ar fi ajuns aproape 12 luni,
"cu economii...
"...o comoarã
"mai presus de toate bijuteriile din India, o inimã adorabilã."
Doamne!
Si roagã-te, d-nã, la ce-ar trebui sã mã aºtept în schimb?"
"Sa te aºtepþi? Pãi, ai putea sã te aºtepþi cã mã mulþumeºti din când în când."
Asta sunt eu?
"ªi o dragã, firavã, inocentã,
"delicatã, duioasã, loialã, naturalã, adorabilã inimã de femeie."
Sfârºit.
- Bravo, Jane. - Bunã treabã, Jane.
Bravo.
Bine scris.
Vorbeºte atât de bine.
Pãi, excesiv de încântãtor, am crezut.
Pãi, destul de bine, cred,
dar o minte din Capitalã ar putea fi mai puþin impresionatã
de sentimentul demnitãþii personale.
Mulþumesc. Suntem amândoi foarte mândri.
Ai grijã acolo, prietene.
Foarte tare piesã, d-nule Lefroy.
Ai mai mânuit pânã acum un pistol, Tom?
Tom!
Iisuse!
- Tom. - Unchiule?
De ce nu încerci o plimbare?
Þara e foarte frumoasã prin jur. Foarte frumoasã.
O plimbare.
D-rã!
D-rã! D-rã!
D-rã! D-rã, Eu...
D-rã?
- D-rã... - Austen.
D-nul Lefroy.
Da, ºtiu, dar sunt singurã.
- Cu excepþia mea. - Exact.
O, haide!
Ce reguli de conduitã se aplicã pe aici pe la þarã în situaþia asta?
Am fãcut cunoºtinþã, nu-i aºa?
Ce valoarea mai are sã faci cunoºtinþã cu cineva când nici mãcar nu þii minte numele?
Într-adevãr, abia poþi sã stai treaz în prezenþa mea.
D-nã.
Aceste considerente morale trebuie sã parã foarte provinciale
pentru un gentleman aºa de elevat,
dar eu nu nãscocesc aceste reguli. Eu sunt obligatã sã le respect.
Mi s-a spus cã într-o plimbare pot vedea multe lucruri,
dar ce-am detectat pânã acum e verde deasupra ºi maro dedesupt.
Da, Pãi, alþii au detectat mai multe. Este renumitã.
Existã chiar ºi o carte despre pãdurea Selborne.
Un roman, poate?
Romane?
Fiind lucruri umile, insipide, citite doar de femei,
ºi chiar, fereascã Dumnezeu, scrise doar de femei?
Înþeleg, vorbim despre ce-ai citit.
De parcã scrierile unei femei nu relevã puterile cele mai mari ale minþii,
cunoaºterea naturii umane, avânturile cele mai pline de viaþã de înþelepciune ºi umor,
ºi cel mai bun limbaj ales pe care þi-l poþi imagina?
- N-am fost eu prea încântat? - În conºtiinþã.
A fost...
A fost desãvârºit.
A fost ironic.
- ªi eºti sigurã cã nu te-am ofensat? - Nu, deloc.
Lorzii mei, doamnelor ºi domnilor, Zborul Marelui Vizir.
- Pot sã am onoarea? - Cât de amabil, vere.
- D-rã Austen. - D-nule Wisley.
Pot sã am plãcerea urmãtorului dans?
- O, nu, am întârziat atât de mult. - Ai grijã.
O, mulþumesc, Tom.
- Grãbeºte-te. - Lucy.
Sunt ruºinat.
Am practicat, dar nu merge.
Ce cuplu minunat fac cei doi.
A, sorã.
- Ce faci din d-nul Lefroy? - Suntem onoraþi de prezenþa lui.
Crezi?
Da, cu aerele sale de tip grozav ºi gãtit.
Jane.
Ei bine, aº numi-o "pretenþie mare", refuzând sã dansez,
atunci când sunt atât de puþin bãrbaþi.
Henry, toþi prietenii tãi sunt aºa de dezagreabili?
De unde din Irlanda vine totuºi?
Limerick, d-rã Austen.
Aº percepe acest lucru ca o favoare nemaipomenitã,
dacã mi-aþi acorda onoarea pentru urmãtorul dans.
Sunteþi prima care danseazã cu mine, d-nã, Simt cã e demn sã vã spun
cã aveþi asupra voastrã ospitalitatea familiei Hampshire.
Atunci, reputaþia de aici de la þarã depinde de darea mea de seamã.
Apropo, ãsta se numeºte "country dance", dupã franþuzescul "contredanse".
Nu pentru cã se danseazã în balurile necivilizate de la þarã,
cu plãcinte cleioase,
vin Madeira scârbos
ºi dansuri cu adevãrat anarhice.
Judecaþi sever comunitatea, d-nã.
- Descriam ce-ai putea sã crezi. - Lasã-mã sã gândesc pentru mine.
Daþi-mi voie sã fac acelaºi lucru, d-nule, ºi sã ajung la o concluzie diferitã.
- Ai dãrui atât de mult unei femei? - Trebuie de depindã de femeia aia,
ºi ceea ce crede ea despre mine.
Dar eºti mai mult decât satisfãcut.
ªi cred cã tu, d-rã... cum te cheamã?
- Austen. D-nule...? - Lefroy.
Cred cã tu, d-rã Austen, te consideri deasupra comunitãþii.
Eu?
Tu, d-nã,
în secret.
De câte ori ai stat în picioare alãturi de acel gentleman, Jane?
- De douã ori? - De douã ori ar fi fost parþial.
- De trei ori ar fi absolut... - Flagrant.
Ai grijã, Jane, Lucy are dreptate. D-nul Lefroy are o reputaþie.
Se presupune cã fiind cel mai dezagreabil...
"...insolent, arogant, neruºinat,
"nesuferit ºi impertinent dintre bãrbaþi."
Prea multe adjective.
Ce încearcã sã spunã?
Pe vârfuri, d-nilor.
Sfârºitul gambetei, sfârºitul gambetei.
Din nou! Aleargã pentru mai mult.
Nu mã simt niciodatã mai francez decât atunci când mã uit la cricket.
- Afarã. - Nu afarã.
- Nu? - Nu.
A ieºit?
Încep sã cred cã te dai la fratele meu, veriºoarã.
Flirtul este un lucru pentru femei. Unul care trebuie exersat.
Gata.
Bine jucat, Tom.
Depindem de tine.
O, este rândul d-nului Warren.
Succes!
John Warren!
Succes, d-nule Warren.
Oricum, John n-a fost niciodatã bun.
Uºor!
Fugi Warren, fugi!
- Repede, grãbeºte-te! - Fugi!
Jolly, frumos spectacol!
Priveºte.
- Eºti "out". - Da!
- Gata, d-nule Warren. - O, dragã.
Extraordinar, Tom, extraordinar.
Mulþumesc, Warren. La revedere.
La fel, Tom.
- Foarte bine, d-nule Warren. - Mingea, mingea. O portiþã minunatã.
Sper cã nu eºti prea dezamãgitã, d-rã Austen.
Încã patru pentru a câºtiga, Wisley.
- Cine urmeazã? - Haide!
- Nu poate... - Jane!
Ce naiba ai de gând sã faci?
- De nestãpânit. - Ea poate.
Haide!
Uºor, Tom.
Fii tandru, Lefroy!
Fugi Jane, fugi!
- Miºcã! - Fugi!
Încã patru pentru a câºtiga.
Sfârºitul lui Bowler. Miºcã-te!
- Încã una! - Repede!
Hai, hai, hai!
Nu e afarã.
Ghinion, Lefroy.
Vezi?
A fost aºa de bunã.
- Ai mai jucat jocul ãsta? - N-a avut de ales. A fost crescutã de fraþi.
E timpul pentru înot, cred.
Bine jucat, Henry.
Dedic victoria noastrã contesei de Feuillide.
- Este un râu decent dincolo de deal. - O, da?
Cu grijã!
Haide, sã mergem!
Stai!
Nu de data asta, Lefroy.
Nu crezi?
Jos, bãiete.
- Tatã, l-ai vãzut pe Tom? - Nu, Lucy.
Îndrãgostitã. Destul de natural la 15 ani.
Dragostea ºi judecata sunt inamice la orice vârstã.
D-nule Lefroy, pot sã mã uit prin biblioteca dvs.?
Desigur cã da.
Lucy l-ar lua de soþ mâine, ºi ce soþ oribil va fi.
Presupun cã te referi la reputaþie. Experienþa poate recomanda un om.
- D-ra Austen. - O, d-nule Lefroy.
- Citeai. - Da.
M-am uitat prin cartea ta despre pãdure. "Istoria Naturã a d-nului White".
- Pãi, cum îþi place? - Nu pot continua. E prea deranjant.
Deranjant?
Uite ce observaþie îþi fac.
"Cu paºi repezi într-o dimineaþã frumoasã de mai. Zburând de ici-colo,
"la o înãlþime mare, fiind perfect fericit. Atunci...
"ªi unul sare în spatele altuia, se prinde bine,
"ºi uitând sã zboare, amândoi se prãbuºesc într-o cãdere mortalã,
"metri dupã metri, pânã când femeie izbucni..."
Da?
"...pânã când femeia izbucni într-un plâns puternic ºi pãtrunzãtor
"de extaz."
Este aceastã comportare obiºnuitã în istoria þinutului Hampshire?
Ignoranþa este de înþeles datoritã lipsei de... Cum ar trebui sã o numim?
Istorie?
Buna cuviinþã mã duce cãtre ignoranþã.
Te duce la ea ºi scrierile tale privind realizãrile unei femei.
Dacã vrei sã practici arta ficþiunii, sã fii egalul unui scriitor-bãrbat,
experienþa este vitalã.
Înþeleg.
ªi ce te calificã sã dai acest sfat?
ªtiu mai multe despre lume.
Adun mai multe.
Destul ca sã ºtiu cã orizonturile tale trebuie sã fie deschise
de un tânãr extraordinar.
De un tânãr foarte periculos,
unul care, fãrã îndoialã, a infectat inimile a multor tinere...
- Tinere femei ce pot fi amãgite uºor. - Citeºte asta,
ºi vei înþelege.
"Când filosoful a aflat cã fortãreaþa virtuþii a fost deja cuceritã,
"a început sã dea un scop mare dorinþelor sale.
"Apetitul sãu nu era unul de acela dezgustãtor, care nu poate mânca frumos,
- "...pentru cã altul... " - "Altul a gustat. "
- Nu mãnâncã frumos. - Ce, dragã?
"Chipul nu era plin de frumuseþe.
"Dar hainele ei, fiind trase în partea de sus a corpului... "
"...sânii ei, care erau foarte dezvoltaþi ºi extrem de albi,
"atrãgeau ochii profesorului ei, ºi pentru câteva clipe au stat nemiºcaþi... "
"...uitându-se unul la celãlalt."
Þi-am citit cartea.
- Am citit cartea ta ºi te contrazic. - Bineînþeles.
- Dar de ce? Scenele? Personajele? Limbajul? - Nu, toate sunt bune.
- Moralitatea? - ªtirbitã.
Ei bine, desigur cã e. Dar de ce?
Viciul duce la necaz, virtutea la recompensã. Personajele rele au parte de sfârºituri rele.
Exact. Dar în viaþã, personajelor rele adesea le merge bine. Uitã-te la tine.
ªi un roman trebuie sã arate cum e lumea,
cum gândesc cu adevãrat personajele, cum se întâmplã evenimentele.
Un roman ar trebui oarecum sã arate adevãratul sens al acþiunilor noastre.
Dar despre sentimentele eroului meu?
Pãi, dupã pãrerea mea, d-nule, sentimentele foarte puternice ale eroului tãu
i-au creat dânsului ºi tuturor celor care erau legaþi de el numai probleme.
Ei bine, dacã aceastã carte þi-a creat dificultãþi...
Dar un orfan trebuie sã ºtie de dificultãþi.
Ce fel de dificultãþi?
Tot felul de dificultãþi.
Bâlciul Laverton. Foarte amuzant. O idee groaznicã de bunã, Jane.
Da, d-rã Austen, asta nu este exact societatea ta obiºnuitã.
Aratã puþinã imaginaþie, d-nule Lefroy.
Ajunge.
ªi libertate, libertatea bãrbaþilor.
Nu eºti invidioasã pe ea?
Dar am imensa plãcere de a o observa atât de aproape.
E un prost sã meargã cu un profesionist.
- ªtii despre asta, bineînþeles. - Bineînþeles.
Da, vremuri trecute care erau foarte la modã în Londra.
Sã baþi un om pânã îl faci terci. Ce faci?
D-nule Lefroy, opreºte-te!
La o parte!
- Opreºte-te! - Sã vedem cum îþi merge cu mine, d-nule.
Lasã-mã sã trec.
Cinci ºilingi pe gentleman. Cine acceptã? Dvs., d-nule? Poftiþi biletul.
Ia asta.
Mulþumesc.
Haide, loveºte-l!
Haide Lefroy, loveºte-l, omule!
Tom, trebuie sã te opreºti.
Haide, Lefroy!
Sus, domnule.
Tom!
Lucy.
- E a doua oarã când îmi face asta. - Cheltui bani ca apa.
Îmi e teamã ca apa e cam micã cu mine.
- Mi-e teamã cã sunt cam lefter, d-nule. - Ia-i.
Ce jenant.
Da!
D-nule Lefroy? D-nule Lefroy? D-nule Lefroy?
N-am ºtiut cum sã mã comport?
De ce ai fãcut asta?
Nu puteam sã irosesc toate orele scumpe de box.
Iartã-mã dacã simt în tine un sentiment de dreptate.
Sunt avocat. Dreptatea nu are niciun loc în lege.
Asta e ceea ce crezi?
Cred. Trebuie.
Te rog sã pleci.
- Inima ei este tulburatã. - E ca o furtunã de varã.
D-nul Lefroy va plecã în curând. ªi d-nul Wisley încã va aºtepta, sper.
- Omul e un prost. - O, se va maturiza.
ªi ea ar putea sã-l îndrepte cu puþin ajutor.
Ai putea sã o convingi.
Sã îi sacrific fericirea?
Jane nu ar trebui sã aibã bãrbatul care oferã cel mai mult,
ci pe cel pe care ea îl vrea.
O, d-nule Austen.
Trebuie sã avem conversaþia asta în fiecare zi?
O sã sfârºim în mocirlã dacã vom continua aºa.
Jenny! D-nule Austen!
Unde sunteþi?
Drãguþ din partea dvs. cã ne-aþi întors vizita.
- Doriþi o ceaºcã de ceai, d-nã? - Ceai verde?
- Ceai negru, d-nã. - Atunci, nu.
Unde e fata ta cea mai micã?
Îi viziteazã pe cei sãraci, d-nã.
Jane? Jane!
În sfârºit. D-na Gresham ºi d-nul Wisley au venit sã ne viziteze. Unde ai fost?
D-nã, d-nule.
Pãi, poate...poate tinerilor le-ar plãcea sã facã o micã plimbare?
Vãd un mic peisaj sãlbatic drãguþ la marginea casei.
Scuzaþi-mã.
Jane?
- Ce face? - Scrie.
Se poate face ceva în privinþa asta?
D-rã Austen, probabil cã ºtiþi
cã vã cunosc
de ceva timp datoritã vizitelor mele în Steventon.
Grãdina este atât de afectatã în acest anotimp.
Într-adevãr.
- Impresia care mi-aþi dat-o întotdeauna... - În special florile.
Ceea ce încerc sã spun este cã...
Am o proprietate onorabilã care aduce venituri de 2.000 de lire sterline pe an,
ºi, în plus, am perspective mai mari, fiind moºtenitorul lui Lady Gresham,
dar ar fi lipsit de delicateþe sã mã refer la acest lucru.
Lipsit de delicateþe, da.
E a ta. Dacã ne cãsãtorim, totul al tãu.
D-nule Wisley...
Oferta dvs. este foarte sincerã ºi, dupã câte vãd, distinsã ºi mã onoreazã cu adevãrat.
Dar pentru tot ceea ce eºti, ºi tot ceea ce oferi, eu...
Da.
Câteodatã afecþiunea este o floare timidã cãruia îi ia un timp sã înfloreascã.
Stând lângã comercianþi, care mint, se bat, se ceartã.
Numai ºi numai asta fac asta!
Înþeleg cã vremurile sunt dificile pentru noi, d-nã.
- Nu sunt bani pentru tine. - Sigur poate fi fãcut ceva.
Ceea ce economisim ajunge la fraþii tãi. Nu vei avea nimic dacã nu te cãsãtoreºti.
Pãi, atunci, nu voi avea nimic.
Nu mã voi cãsãtori fãrã sã mã îndrãgostesc, ca mama mea!
ªi acum eu trebuie sã-mi culeg singurã cartofii nenorociþi!
Preferi mai degrabã sã fii o domniºoarã bãtrânã?
Ridicolã, dispreþuitã, þinta glumelor proaste?
Batjocura unui sat bãdãran, cu un limbaj lipsit de pudoare?
Iubirea este de dorit.
Banii sunt absolut indispensabili.
Aº putea sã trãiesc de pe urma a ceea ce...
A ceea ce...?
- Aº putea sã trãiesc de pe urma a ceea ce... - Ceea ce scrii?
Sã lãmurim odatã pentru totdeauna chestia aceasta.
Ce se întâmplã?
Probleme între femeile mele?
Veniþi,
luaþi-vã mâinile ºi s-a sfârºit.
- Unde te duci? D-rã! - Sã hrãnesc porcii, d-nã.
Ar putea sã îþi ofere o casã splendidã.
- O viaþã confortabilã. - Tatã.
Gândeºte-te.
Probabil cã asta e cea mai bunã ofertã a ta.
Wisley?
Este adevãrat, pânã acuma nu a impresionat...
- Un prost. - Ar trebui sã se maturizeze.
Nimic nu distruge spiritul...
...ca sãrãcia.
Am vãzut-o pe regina Marie Antoinette purtând ceva asemãnãtor odatã la un bal.
Mã dau în spectacol? Da, ºtiu cã da.
Ce probleme ne facem noi atunci când nouã ne place de ei.
Henry?
Eliza, fratele meu este mult mai tânãr decât tine.
ªi mai sãrac.
ªtie cã eu þin la el cu adevãrat.
ªtiu cã e chipeº...
ªi bãrbaþii chipeºi trebuie sã aibã ceva de pe care sã trãiascã.
Îl încurajezi sã te ia pentru bani?
- Pe bãrbaþi, da. - Asta nu e un lucru onorabil.
Pãi, sunt o femeie sensibilã.
Slavã Domnului cã eu nu sunt sensibilã, conform opiniei tale.
Dacã ai fi, ai fi constatat faptul cã prietenul tãu irlandez nu are niciun ban,
ºi nu te poþi cãsãtori fãrã aºa ceva.
Gândeºte-te la lucrul acesta la balul din aceastã searã.
În orice caz, el se va întoarce mâine pe str.Bond,
acolo unde nu va mai putea face niciun rãu.
Bunã seara, d-rã Austen.
Da, da.
D-ra Jane Austen.
Ce plãcere.
Suntem onoraþi sã fim la balul mãtuºii tale.
Tu dansezi cu pasiune.
Nicio femeie sensibilã nu ar arãta pasiune dacã scopul ar fi sã atragã un soþ.
Ca un opus unui iubit?
Stai liniºtit, d-nule Lefroy.
- Nu am absolut nicio aºteptare. - Nu vroiam sã jignesc sau sã...
O, nu, nu, bineînþeles cã nu. Scuzã-mã, numai cã m-am încãlzit prea tare.
Scuzaþi-mã.
- O, d-rã Austen. - Scuzaþi-mã.
E imposibil. Tatãl meu mã preseazã pentru o hirotonisire rapidã,
în timp ce înclinaþia mea este cãtre uniforma roºie de cãpitan în Armata Maiestãþii Sale.
Dar nu am niciun ban sã cumpãr una.
Eu da.
- Ei bine, desigur cã este imposibil. - O, Henry, nu te ascunde faþã de mine.
Roºul aprins þi se potriveºte de minune.
D-rã Austen? Aici erai.
D-rã Austen, nu pot sã cred cã sunt obligatã sã am aceastã conversaþie.
D-nã?
Mama d-nului Wisley, sora mea dragã, a murit de tânãrã.
Nu am niciun copil al meu.
Sper sã nu ajungi vreodatã sã înþelegi durerea în contextul ãsta.
Hai sã zicem doar cã dorinþele nepotului meu îmi sunt aproape de inimã,
oricât de nemaipomenite pot fi acestea.
Ei bine...
Sãnãtatea ta pare trainicã.
Ai aptitudinile obiºnuite.
Persoana ta este agreabilã.
Dar, când o femeie tânãrã ca tine, primeºte cererea în cãsãtorie
de la un gentleman ca nepotul meu, este de datoria ei sã accepte imediat.
Dar de ce avem parte?
- O concepþie independentã? - Exact.
Nepotul meu, d-rã Austen, a fost într-adevãr foarte binevoitor
în ceea ce a oferit fiicei unei preot obscur ºi sãrac.
Sãrac? Doamna se înºealã.
Nu greºesc niciodatã.
Tatãl tãu este în probleme financiare mari.
Dar nu totul este pierdut.
Are o fatã spre care averea a zâmbit.
D-nul Wisley este o oportunitate bunã pentru Jane.
Ar trebui sã îl accepte imediat.
Nu credeþi?
- Lucy, hai sã luãm niºte sucuri. - Ce? Mamã.
Am aflat de cererea în cãsãtorie a d-nului Wisley.
Felicitãrile mele.
Este vreo alternativã pentru o femeie bien educatã dar cu o avere micã?
Cum de poþi sã-l accepþi?
Chiar ºi cu banii ºi casele sale,
cum poþi tu, dintre toþi oamenii, sã te dãruieºti fãrã iubire?
Cum mã pot dãrui?
Pleci mâine.
- Am fãcut-o bine? - Foarte, foarte bine.
Vroiam, doar odatã, sã o fac bine.
Nu am niciun ban, nicio proprietate.
Sunt total dependent de nebunul de unchi al meu.
Încã nu pot sã-þi ofer o cãsãtorie, dar trebuie sã ºtii ce simt.
Jane, sunt al tãu.
Sunt al tãu, sunt al tãu, toatã inima ºi sufletul meu.
E mult mai bine aºa.
Lasã-mã sã decid eu asta.
Ce vom face?
Ce trebuie.
"Draga mea Cassandra, inima mea are aripi.
"Datoriile ºi grijile s-au sfârºit.
"În curând, voi scãpa de preocupãrile acelei mari doamne ºi a nepotului ei vivace.
"Eliza, Henry ºi cu mine vom veni la tine la coasta mãrii,
"dar suntem obligaþi sã ne întrerupem cãlãtoria noastrã în Londra.
"Tom ºi-a asigurat o invitaþie de a sta la unchiul sãu, judecãtorul.
"Sã sperãm cã o sã-l conving de faptul cã sunt acceptabilã.
"Te rog, distruge aceastã scrisoare ruºinoasã
"în momentul în care îþi vei reveni din uimire.
"A ta, plinã de iubire ºi aflatã în grabã, Jane. "
Tom! Oaspeþii noºtri au sosit.
Comportã-te decent.
Contesã.
D-nule.
- Bine aþi venit... - D-na contesã.
D-na contesã. Rar, mult prea rar, casa mea are parte de prezenþa nobililor.
ªi desigur, prietenii sãi. Vã rog.
Staþi puþin. Nu este niciun moment de pierdut.
Nepotul meu a propus un plan pentru distracþii în oraº.
Plãcerea este, aºa cum aþi putea spune d-nã, punctul sãu forte.
O, da?
Ce bãtãlie a fost, Tom?
Villers-en-Cauchies.
Foarte bine. Au fost mãcelãriþi mii. A servit pentru cã i-a dat afarã pe francezi.
Ooo...nu mã refeream la dvs., d-nã.
Nu-þi fie fricã sã-i vorbeºti de rãu pe iacobini, în numele meu, d-nule judecãtor.
- Mi-au ghilotinat soþul! - Nenorociþii! Bestiile!
- Iar proprietãþile? - Confiscate.
Un dezastru.
Bineînþeles, de atunci, toatã avuþia mea a fost portabilã...
Da, averea portabilã e ca fericirea în portmoneu.
Sesizez cumva ironie?
Dupã pãrerea mea înþeleaptã, ironia este asemenea unei insulte, dar cu zâmbet.
Exact.
Nu.
Nu?
Nu, ironia este împletirea adevãrurilor contradictorii
pentru a obþine un nou adevãr contradictoriu, cu un surâs sau un zâmbet,
ºi mãrturisesc cã adevãrul trebuie sã aparã din unul sau din altul,
sau o consider ca pe un fals sau o negare a însãºi naturii umane.
Veriºoara mea este scriitoare.
- Ce scrie? - Jane?
Romane.
O tânãrã femeie a familiei?
Da, unchiule, iar mâine mergem sã vizitãm alta, d-na Radcliffe.
S-a închis în sine, aproape ca o solitarã, dar ºtiu cã soþul ei a terminat Dreptul.
- Cine? - Autoarea, d-na Radcliffe.
- Scrisul este profesia ei. - Ce?
500 de lire, unchiule, pentru ultimul roman, "Misterele lui Udolpho".
- ªi 800 de lire, bãnuiesc, pentru viitorul. - "Italianul".
Mai mult de 1.000 de lire?
Timpurile, timpurile...
Trãiþi atât de liniºtit.
ªi încã romanele dvs. sunt pline de dragoste, pericol, teroare.
Tot ce nu e în viaþa mea.
Aparent.
Despre ce ai vrea sã scrii?
Despre inimã.
O ºtii?
Nu în întregime.
În timp o vei face.
ªi chiar dacã dai greº, de aceea ai imaginaþie.
Imaginaþia v-a adus independenþã.
Pe pielea mea ºi a soþului meu.
Sãracul William.
A avea o soþie ce are minte nu e considerat a fi în regulã.
A avea o soþie cu reputaþie literarã este deja destul de scandalos.
Dar trebuie sã fie posibil?
Sã trãieºti ºi ca soþie, ºi ca autor?
Cred cã.
Deºi n-a fost niciodatã uºor.
Chiar pot avea asta?
Ce, mai precis?
Pe tine.
Pe mine, cum?
- Viaþa asta cu tine. - Da.
Lefroy.
- Grãbeºte-te. Judecãtorul. - Omul ãla e ca un câine luxuriant.
Va fi generos, sunt sigur.
- ªi vei vorbi tu cu el? - Mâine, îþi promit.
Chiar trebuie sã zic noapte bunã.
- Noapte bunã. - Noapte bunã.
- D-ra Austen? - Da?
Noapte bunã.
ªtii, cred cã mama are dreptate. Un soþ, cât mai repede, ar fi cel mai bine.
Cinci fete cu puþinã avere.
"...la fel de sensibil ºi de cãlduros cum un bãrbat violent în dragoste trebuie sã facã.
"D-nul Wickham era bãrbatul fericit cãtre care toate femeile îºi îndreptau privirile."
"...subiectiv, preconceput, absurd.
"Urmãreºte prima apariþie la Pemberley Woods."
"Bucuria pe care acest rãspuns îl produce..."
"Nu o voi face. Nu îmi voi stãpâni sentimentele. "
- Bunã dimineaþa, d-nule. - Bunã dimineaþa?
- S-a întors lumea cu susul în jos? - D-nule?
Bãnuiesc cã d-na contesã se bucurã de vizita ei?
- Aºa cred, d-nule. Eu... - Frumoasã femeie...frumoasã femeie.
Într-adevãr.
- Speram sã discutãm o problemã precisã. - Situaþia ta nu-þi permite sã negociezi.
Acum cã ai avut posibilitatea sã devii familiarizat cu d-ra Austen însãºi,
sunt sigur cã-þi vei da seama, la fel ca ºi mine, cã este o tânãrã remarcabilã.
- Este incredibil! - Dacã-mi permiteþi sã vorbesc, d-nule.
Nu este nevoie. Scrisoarea asta arãta tot.
Scrisoarea?
Acum ºtiu de ce erai în Hampshire.
- Este de la Steventon. - E adevãrat
cã ai trecut peste mine în legãturã cu aceastã fatã?
Am vrut s-o cunoºti pe tânãra fatã.
Am vrut sã intre în graþiile tale cât mai discret.
Mã orbeºti cu vãduva cea bogatã
ºi apoi faci insinuãri cu aceastã femeie sãracã care vâneazã bãrbaþi.
- Mai moderat, d-nule, te implor. - Autoare ironicã...
Aº fi vrut sã o cunoºti tu singur.
Eram sigur cã meritele ei ar fi vorbit de la sine.
Gândiþi-vã, d-nule, fericirea mea e în mâinile voastre.
Fericire?
La dracu', nepotule,
Aº fi preferat sã fii un ticãlos, având ºanse de recuperare
decât un bolnav de dragoste încurcat într-un mariaj nepotrivit.
Unchiul meu nu a vrut sã-ºi dea acordul.
- Scrisoarea ºi-a fãcut datoria. - Cine a scris-o?
Lady Gresham?
Sau nepotul ei.
Ei cred cã pot face ce vor cu noi, dar eu nu voi accepta asta.
Nu avem altã soluþie.
Desigur cã avem.
Eu...
depind integral...
...de unchiul tãu.
ªi eu depind de tine.
ªi ce vei face?
Ce trebuie.
Am o datorie de familie, Jane. Trebuie sã mã gândesc la ei aºa cum...
Tom...
Este...Este tot ce vrei sã-mi spui?
La revedere, d-nule Lefroy.
Sentinþa acestei curþi este aceea ca tu sã fii dus de unde ai venit
adicã la locul execuþiei,
acolo unde vei fi spânzurat pânã vei muri.
Dumnezeu sã aibã milã de sufletul tãu.
Urmãtorul.
S-a purtat atât de urât cu tine, Jane.
Probabil curând ne vom putea reîntoarce în Steventon.
Sunt ceva ºtiri despre Robert?
A ajuns în sfârºit în San Domingo.
Bine.
Un pahar cu vin, d-nule?
Da.
Da, un toast din partea unui membru al profesiei cãtre altul.
Îmi pare rãu cã am fost nepoliticos în trecut.
D-nul Wisley?
Deci, scandaloasa d-nã Radcliffe.
E la fel de goticã ca ºi în cãrþile ei?
Nu la exterior,
dar în interior este destul de pitoreascã, bãnuiesc.
Adevãrul adevãrat.
Este un mesaj pentru reverendul Austen.
- Mesaj pentru reverendul Austen. - Mulþumesc.
Unchiule?
Ce este?
Se pare cã el a murit foarte repede dupã ce a ajuns în San Domingo.
Dumnezeule, abia a ajuns acolo.
ªi ce boalã a avut?
Febrã galbenã. Lordul Craven a scris.
A spus cã dacã ºtia cã e logodit pentru cãsãtorie,
nu l-ar fi luat niciodatã.
Jane, mai este ceva.
D-nul Lefroy, Tom.
Ce?
Aº þine lucrul acesta departe de tine dacã aº putea.
Se aflã aici în vizitã la d-na Lefroy ºi eu...
Este logodit.
Atât de devreme?
O scrisoare?
Nu.
E ceva ce am început în Londra.
E povestea unei femei tinere.
Douã femei tinere.
Mai bune decât condiþiile lor.
Ca multe altele.
ªi doi domni tineri care au primit
mai mult decât meritau, aºa cum mulþi primesc.
Cum începe povestea?
- Rãu. - ªi apoi?
Se înrãutãþeºte.
Cu puþin umor, sper.
Cum se terminã?
Amândoi au parte de finaluri triumfãtoare, fericite.
Cãsãtorii strãlucitoare?
Cãsãtorii splendide,
cu bãrbaþi foarte bogaþi.
Mi-ai pus o întrebare.
Sunt gata sã-þi dau un rãspuns. Dar este o problemã ce trebuie rezolvatã.
Nu te pot înþelege, d-nule Wisley.
Uneori, eºti...
...cel mai manierat bãrbat pe care îl cunosc ºi totuºi ai...
"Totuºi", ce cuvânt trist.
ªi totuºi, scrii pentru a obþine un efect cât mai mare.
- Vorbesc, desigur, despre scrisoare. - Ce scrisoare?
A fost mãtuºa ta cea care a trimis-o în numele tãu?
Ce mai conteazã?
Într-un fel sau altul, iubirea ne prosteºte pe toþi.
Sper ca, cu timpul, iubirea sã aibã parte de o opinie favorabilã din partea ta.
Emoþia este absurdã.
Atunci când consideri sexul, asupra cãruia este adesea direcþionat,
imperceptibil faþã de prostie.
Mulþumesc pentru onoarea cererii în cãsãtorie. O accept. O zi bunã.
George, George.
D-nul Wisley este...Este un om onorabil.
Vei avea mereu un loc în inima mea.
D-rã Austen.
D-nule Lefroy.
D-nule.
Cred cã trebuie sã vã felicit, d-nule Lefroy.
ªi ai venit sã vizitezi un vechi prieten, în asemenea timpuri. Ce frumos din partea ta.
Am venit
sã ofer o explicaþie, într-un târziu,
pentru comportamentul meu. Nu mã pot gândi cum s-o spun.
Vorbeºte-mi despre femeia ta, d-nule Lefroy.
De unde este?
Din þinutul Wexford.
Din zona ta. Excelent.
Cu ce ai câºtigat-o? Cu manierele tale, zâmbete ºi mulþumiri?
Nu, nu, nicidecum.
Nu, chiar am mai trecut prin aceastã stare. Ar trebui sã-l detest atunci când îl vãd.
ªi te înºeli.
Sunt chiar imparþialã faþã de super-dotatã d-rã Wexford...
Nu pot face asta.
ªi te-ai mãrita cu Wisley?
Te rog?
Dacã este mãcar un pic de adevãr sau dreptate în tine...
- ...nu te poþi mãrita cu el. - Nu, d-nule Lefroy.
Dreptatea, dupã cum ai ºi recunoscut, nu o cunoºti prea bine,
iar adevãrul chiar mai puþin.
Jane, am încercat. Am încercat ºi nu pot trãi aºa.
Poþi?
Jane, poþi?
Ce valoarea va mai avea viaþa dacã nu suntem împreunã?
Pleacã cu mine.
Sã fugim pe ascuns?
Este exact ce propun.
Vom pleca spre Londra, vineri vom fi în Scoþia, ca soþ ºi soþie.
- Pãrãsim tot? - Tot.
E singura cale sã fim împreunã.
Vei pierde tot.
Familia, locul...pentru ce?
O viaþã de corvoadã ºi venituri neînsemnate?
Un copil în fiecare an ºi nicio ºansã de mai bine?
- Cum vei scrie, Jane? - Nu ºtiu.
Doar cã fericirea a pus stãpânire peste mine ºi nu pot face nimic.
Nu are niciun sens.
Dacã l-ai avea pe Robert înapoi, chiar ºi aºa,
ai face-o?
- Te rog ascunde-mi plecarea cât mai mult. - Stai.
Þine.
Ia astea. Acum pleacã, repede.
Hai. Dacã ne grãbim, putem prinde trãsura de dimineaþã.
Eºti sigurã?
Ai grijã.
- Vine? - Nu încã.
Strânge-mi mâna, în regulã?
Grãbeºte-te. O aud cum se apropie.
Aici este.
Douã pentru Londra. Vom sta la prima clasã.
- Da? - În regulã, domnule.
Hampshire, þinutul tãu natal.
Era.
Toatã lumea afarã, d-nelor ºi d-nilor, vã rog.
- Trebuie sã mai uºurãm încãrcãtura. - Nu, lasã-mã pe mine.
Ar trebui sã vã cer, d-nilor, sã mã ajutaþi, sã puneþi umãrul.
Acum, d-nule, dacã puteþi, împingeþi trãsura. Scuzaþi-mã, d-nule. Domnul cel tânãr?
- Da, da. - Tu pe cealaltã parte, mulþumesc.
- Tinere, te rog vino. - În regulã.
Te deranjezi sã ne ajuþi? Mulþumesc.
Gata, toþi împreunã acum, d-nilor... vã rog?
Unu, doi...
ºi la trei împingem.
Haide.
"Dragã Tom,"
"Banii trimiºi de tine au sosit exact la timp. "
Unu, doi ºi trei!
"Acest lucru a fost foarte apreciat de tatãl tãu ºi de mine."
"Eºti atât de darnic sã împarþi alocaþia unchiului tãu."
"Într-adevãr, nu mã gândesc cum am supravieþui fãrã ea. "
Foarte bine. Mulþumesc, d-nilor.
În regulã, d-nelor ºi d-nilor. Înapoi în trãsurã, cât de repede puteþi.
Suntem pregãtiþi.
- Îngrijoratã? - Nu.
- E vorba de pierderea reputaþiei tale? - Nu.
Ci de pierderea ta.
- Eu nu... - Haideþi, d-nule, veniþi. Trãsura pleacã.
Vino.
Schimbãm caii. Douãzeci de minute.
Biroul se aflã în spatele hanului. Jos, cum doriþi.
Câþi fraþi ºi surori ai în Limerick, Tom?
Destui. De ce?
Care sunt numele lor?
Ei...
De cine depind ei?
Reputaþia ta este distrusã.
Imoralitatea ta este un fals frumos.
- Pot obþine bani. - Nu e de ajuns.
Mã voi ridica.
Cu o Curte Judecãtoreascã drept inamic? ªi o soþie fãrã bani?
Dumnezeu ºtie câte guri depind de tine?
Prietenul meu drag, te vei scufunda, ºi noi odatã cu tine.
- Eu voi... - Hampshire Flyer.
Hampshire Flyer pleacã în câteva minute.
Nu! Nu, Jane!
Nu voi renunþa în veci la tine!
- Tom... - Nu vorbi sau gândi.
Doar iubeºte-mã. Mã iubeºti?
Da.
Dar dacã dragostea îþi distruge familia, se va distruge singurã.
- Nu. - Ba da.
Într-o lungã ºi înceatã degradare plinã de vinovãþie, regret ºi ruºine.
Nu are sens.
Adevãr.
Fãcut din contradicþie.
Dar trebuie sã fie însoþit de un zâmbet.
Sau îl voi considera un fals ºi atunci nu ar fi trebuit sã ne fi iubit vreodatã.
Te rog.
La revedere!
Fugarul tipic: "O voi face, nu? "
D-rã, d-rã.
În regulã, acum poþi pleca.
Alo?
- Unde sunt toþi? - Va cautã, d-nã. Peste tot.
- Mulþumesc, Jenny. - D-nule Warren.
Familia dvs. a încercat sã þinã problema departe de servitori, dar...
Unde e ticãlosul ãla de Lefroy? Dumnezeule, dacã Henry îl gãseºte, îl omoarã.
Nu-l va gãsi.
Iar dacã o va face, nu-l va ucide.
Nu e nevoie.
Ce s-a întâmplat?
Nimic.
Înþeleg, înþeleg.
Jane,
poate am mai puþin ºarm decât Lefroy.
Farmec superficial pentru unii. Pentru alþi, multã afectivitate, dar...
- N-am speranþe. - Speranþe?
Nici nu-þi poþi imagina.
Mulþumesc pentru adevãrata onoare a ofertei,
dar nu mai sunt femei în Hampshire?
Tu ai scris judecãtorului.
Trebuie sã apreciezi cât de mult te-am iubit mereu.
Ei bine?
Te-ai întors la noi.
Pleacã.
D-nule Austen, trebuie sã vã informez cã nu voi veni la slujbã astãzi.
- Nu în prezenþa aceste tinere. - Într-adevãr...
- Dacã trebuie sã vorbesc simplu. - Mãtuºã...
Cred cã fiica ta cea micã a fost într-o cãlãtorie.
- D-na considerã cãlãtoria un delict? - Cãlãtorie nepermisã.
În plus, sã ºtiþi cã nepotul meu ºi-a retras cererea de cãsãtorie
faþã de cineva fãrã familie, avere, importanþã
ºi în care nu poþi avea deloc încredere.
- Are familie, doamnã. - Într-adevãr are.
Importanþa poate depinde de alte probleme pe care d-na le poate intui.
Cât despre avere, o femeie tânãrã ar trebui sã depindã doar de ea.
Interesantã pãrere, d-rã Austen.
Însoþeºte-mã la o plimbare pe lângã râu ca sã dezvoltãm subiectul.
Wisley?
Îmi pare rãu dacã purtarea mea v-a dezamãgit, d-nule Wisley.
Se pare cã nu te poþi cãsãtori fãrã un pic de iubire.
Sau chiar ºi cu ea.
Te respect pentru asta ºi-þi împãrtãºesc punctul de vedere. Nici eu n-aº putea.
Mereu am sperat sã-þi câºtig dragostea în timp,
dar aº vrea în zadar sã fiu iubit eu, ºi mai puþin banii mei.
Ne despãrþim ca ºi prieteni?
Da.
- Deci, vei trãi... - Cu stiloul. Da.
Vor avea toate poveºtile tale finaluri fericite?
Personajele mele vor avea parte,
dupã puþinã povarã,
tot ce îºi doresc.
Binele nu duce mereu la finaluri fericite.
Este un adevãr universal recunoscut.
"... ca un bãrbat singur cu o avere bunã"
"îºi doreºte o soþie. "
"Cu toate astea, nu se cunosc sentimentele sau punctele de vedere
"ale unui asemenea bãrbat,
"de la prima sa intrare în þinut,"
"iar acest adevãr este atât de bine plasat în minþile familiilor din þinut,"
"încât este considerat proprietarul de drept al unora dintre fiicele lor."
" 'Draga mea d-nã Bennett, i-a spus el într-o zi,
" 'ai auzit cã Netherfield Park este în sfârºit vândut?' "
"D-nul Bennet i-a rãspuns cã nu."
" 'Dar', rãspunse ea... "
Este d-ra Austen? Chiar d-ra Austen?
Nu, d-nã. Acea curtoazie, potrivit obiceiurilor precedente,
aparþin surorii mele mai mari.
D-ra Jane Austen, autoarea lui "Mândrie ºi prejudecatã"?
Sora mea doreºte sã rãmânã anonimã, dar consideraþia dvs. este apreciatã.
- Mulþumesc. - Mulþumesc.
Vã rog, intraþi.
Nu ar trebui sã-l iert în veci pe Henry pentru asta.
Ba da, o vei face. Mereu îl iertãm pentru orice.
Jane, un vechi prieten.
A întârziat ca de obicei.
D-na contesã, d-rã Austen.
D-nule Lefroy.
Permiteþi-mi sã vã fac cunoºtinþã
cu cel mai dornic admirator al dvs., fiica mea, d-ra Lefroy.
D-rã Austen, ce plãcere sã vã întâlnesc.
Veþi citi pentru noi în seara aceasta?
Pãi, vedeþi, sora mea nu citeºte niciodatã.
Altfel, cum ar trebui sã rãmânã anonimã?
- Dar... - Jane.
Voi face o excepþie,
dacã noua mea prietenã îºi doreºte asta.
Vino, stai lângã mine.
E încântãtoare, Tom.
"A început acum sã înþeleagã"
"ca el era bãrbatul cu care, din punct de vedere al caracterului ºi al aptitudinilor,"
"s-ar potrivi cu ea."
"Puterea sa de gândire ºi temperamentul, deºi nu sunt ca ale ei,
"ar fi corespuns tuturor dorinþelor ei."
"Ar fi fost o cãsãtorie avantajoasã pentru ambele pãrþi."
"Cu liniºtea ºi vioiciunea sa,"
"mintea sa s-ar fi înmuiat, manierele s-ar fi îmbunãtãþit,
"iar din raþionamentul lui, informaþia ºi cunoaºterea lumii,
"trebuia sã primeascã beneficiul unei semnificaþii mai mari."
"Dar niciun mariaj fericit nu poate arãta mulþimii
"ce era de fapt fericirea conjugalã."
{Y:i}În scurta sa viaþã, Jane Austen a scris ºase {Y:i}dintre cele mai mari romane din literatura englezã.
{Y:i}Tom Lefroy a avut o carierã de succes în avocaturã ºi {Y:i}a devenit ªef al Curþii de Justiþie din Irlanda.
{Y:i}ªi-a numit fiica cea mai mare "Jane".
{y:i}Nici Jane ºi nici sora sa, Cassandra {y:i}nu s-au cãsãtorit vreodatã.
Traducerea ºi adaptarea: subs.ro TEAM (c) www.subs.ro
Traducãtorii din subs.ro TEAM: Danez, DOX, Wishmaster
Completarea, corectarea ºi revizia generalã a textului: Lovendal